Særlige+egenskaber+ved+web+2.0+medier

= Særlige egenskaber ved web 2.0 = Der findes mange forskellige opfattelser og beskrivelser af hvad web 2.0 er, men næppe en præcis definition. Begrebet blev introduceret forbindelse med en brainstorm på en konference i 2004, og Tim O’reilly skrev en artikel om web 2.0 umiddelbart efter konferencen [|[1]]. Ifølge O’reilly er web 2.0 ikke skarpt afgrænset, men nærmere en kerne, som kan beskrives med nogle principper:
 * 1) The Web As Platform
 * 2) Harnessing Collective Intelligence
 * 3) Data is the Next Intel Inside
 * 4) End of the Software Release Cycle
 * 5) Lightweight Programming Models
 * 6) Software Above the Level of a Single Device
 * 7) Rich User Experiences

- og til disse principper kan der identificeres nogle praksisser – dvs. nogle konkrete webservices/-sites, som indeholder ét eller flere af disse principper. På Wikipedia kan man læse om web 2.0 [|[2]] at:

//“The term "**Web 2.0**" is commonly associated with web applications that facilitate interactive// [|//information sharing//]//,// [|//interoperability//]//,// [|//user-centered design//]//,//[|//[1//]] //and// [|//collaboration//] //on the// [|//World Wide Web//]//. A Web 2.0 site allows its users to interact with each other as contributors to the website's// [|//content//]//, in contrast to websites where users are limited to the passive viewing of information that is provided to them.”//

Beskrivelserne skitserer dels en teknologisk udvikling og dels et skifte i forhold til brugernes aktive deltagelse. Siden har der udviklet sig mange forskellige perspektiver for web 2.0 afhængig af konteksten. Kommunikation mellem mennesker har fået høj fokus og i takt med udviklingen af nye web 2.0 services på nettet, har det afstedkommet yderligere forskning, beskrivelser og modeller for web 2.0 medieret kommunikation (fx: Boyd & Ellison om sociale netværk sites [|[3]], Scott Sørensen om blogging [|[4]] , Dalsgaard om sociale medier i en læringskontekst [|[5]] og Dohn & Johnsen om e-læring på web 2.0 [|[6]] ).

Boyd & Ellison definerer fx sociale netværkssites som:

” …//web-based services that allow individuals to (1) construct a public or semi-public profile within a bounded system, (2) articulate a list of other users with whom they share a connection, and (3) view and traverse their list of connections and those made by others within the system.”//

Dohn & Johnsen beskriver web 2.0 som:

// ”websites og webmedierede aktiviteter, der er kendetegnet ved en høj grad af bruger-til-bruger-indholdsproduktion og –interaktion.” //

- og endvidere at typiske træk ved web 2.0-sites og aktiviteter er karakteriseret af:

· // Webmediering og/eller integreret brug af webmedierede ressourcer // · // Brugerdeltagelse ”nedefra og op” og interaktiv flervejskommunikation // · // Samarbejde og/eller distribueret forfatterskab // · // Åbenhed, distribueret ejerskab // · // Stadig skabelse og omskabelse (transformation) af materiale // · // Brug og genbrug af materiale på tværs af sammenhænge // · // Genfortolkning af materialets betydning i forskellige kontekster //

Kendetegnende for beskrivelser af web 2.0’s anvendelsesform er i høj grad den //interagerende,// //sociale, samarbejdende og relationsskabende// vinkel på kommunikationen. Der er fokus på //brugerskabt// indhold, at //dele// og //genbruge// andres materiale/indhold //på tværs af kontekster//, og udgangspunktet er den enkeltes eget //tilvalg// af relationer og ressourcer.

//"Web 2.0 i formel læring" v. Kirsten 'Brohuus' Lund// //Blog: [|http://socialmedia.brohuus.dk]//

[|[1]] O’reilly, T. (2005).”//What Is Web 2.0//”. [] (juni 2010) [|[2]] [] (juni 2010) [|[3]] Boyd. D (2007). “Social Network Sites: Definition, History and Scholarship”. Journal of computer-Mediated Communication, 13(1), article 11. [] [|[4]] Scott Sørensen, A. (2009). “Social media and personal blogging: Textures, routes and patterns”. MedieKultur. 2009 ; vol. 47, s. 66-78. [] [|[5]] Dalsgaard, C. (2009). ”From transmission to dialogue: Personalised and social knowledge media”. Mediekultur no. 46, journal of media and communication research, s. 18-33. [] [|[6]] Dohn N.B. & Johnsen L. (2009). “E-læring på web 2.0”. Samfundslitteratur.