Case+2+-+udbytte+og+potentiale

** Kollektiv kognition I et hyperkomplekst samfund **
Forfatterne af artiklen ønskede overordnet set at undersøge i hvilken grad wikier kan understøtte // kollektiv kognition, //og hvordan en lærer kan deltage i wiki aktiviteterne. Kollektiv kognition forstås som et dynamisk koncept, der kan opstå, når to eller flere mennesker opnår indsigter, som de ikke kunne have opnået individuelt. Forfatterne har særligt fokus på kollektiv kognition, fordi nutidens samfund kræver, at medarbejdere kan arbejde på ikke-rutineprægede måder, og fordi den enkelte ikke er i stand til at overskue den fulde kompleksitet af mange domæner, opgaver m.m. Derfor fokuserer forfatterne på udvikling af kollektiv kognition, som kan være befordrende i forhold til at løse opgaver, som er for komplekse for den enkelte. Denne anskuelse er beslægtet med Qvortrups anskuelse af samfundsudviklingen mod et hyperkomplekst samfund, hvor det er vigtigt at uddanne studerende og elever til bl.a. at have veludbyggede relationskompetencer – dvs. at kunne iagttage og forstå andres anskuelser og kriterier herfor for at kunne håndtere opgaver og agere i et globaliseret videnssamfund. Kollaborativ læring er ifølge forfatterne af artiklen velundersøgt og kan anskues som et // middel //til at opnå // kollektiv kognition //– altså en fælles erkendelse af viden omkring komplekse problemstillinger.

** Kollaboration er ikke tradition **
Eleverne modtog for størsteparten projektet og arbejdet med wikien meget positivt. De positive svar fra elevernes evaluering samlede sig især om det aggregerede output som en rigere og mere troværdig præsentation end en samling af individuelle bidrag ville have været. De negative svar handlede primært om, at andre kan ændre, hvad man selv har skrevet. Især i løbet af det første undervisningsforløb var det nødvendigt, at læreren intervenerede, fordi der var en tendens til, at eleverne arbejdede individuelt med egne artikler og ikke kollaborativt i form af at videreudbygge andres artikler i wikien eller diskutere på diskussionssiderne til andres artikler. Det betød, at den enkelte ikke fik indsigt i den kollektive viden, der blev ikke skabt et aggregat af supplerende, netværkbaseret viden, men i stedet en samling af individuelle bidrag, og at der dermed ikke skete en kollektiv kognition. Efter intervention fra læreren ændrede det sig til dels, og i det andet undervisningsforløb tilrettedes forløbet således, at selve designet af opgaven til eleverne krævede en kollaborativ arbejdsform.

** Lærerens rolle i en wiki **
Lærerens rolle var mere diffus. Hensigten var som nævnt ovenfor at gøre lærerens rolle mere tydelig ved at anvende wikiens diskussionssider til at kommentere, kvalificere og angive struktur og retning for elevernes arbejde. Forfatterne angiver dels en vis modstand fra lærerens side i at være synlig og deltagende i wikien, og dels lægger de op til, at der udvikles redskaber i wikien, som kan gøre lærerens tilstedeværelse nemmere og give hende overblik over mønstre i elevernes arbejde i wikien – et rum i wikien, som gør det muligt for læreren at initiere, stimulere, monitere og guide online såvel som offline aktiviteter.

** Et lærende praksisfællesskab? **
Undersøgelsen indikerer flere opmærksomhedspunkter i forhold til at anvende wiki i undervisningen. Der synes at være et behov for at // lære at omlære // (for at bruge Qvortrups udtryk) hvad angår selve den arbejdsform, som wikien giver mulighed for – dvs. at vænne sig til at arbejde kollaborativt og med kollektiv kognition frem for individuelt. Det er uvant for såvel lærere som elever, og ligger desuden også implicit i det formelle skolesystem, da det er den enkelte og ikke gruppen, der i sidste ende evalueres (mere om sidstnævnte i afsnittet om ”Læringsforståelser i web 2.0 og i det formelle uddannelsessystem” side 39). Man kan tænke sig, at denne arbejdsform kan trænes dels ved kontinuerligt at arbejde på denne måde med wikier, men også med andre web 2.0 medier, da det er et særkende for de fleste web 2.0 medier at arbejde kollaborativt, og dels ved et didaktisk design, som forfatterne også sætter fokus på, der i højere grad kræver, at eleverne arbejder på denne måde – dvs. at opgaven ikke // kan // løses individuelt, men kun ud fra en kollaborativ problemløsningsmetode. En sådan forfinelse af det didaktiske design kan tænkes at understøtte et stærkere praksisfællesskab, som i Wengers læringsforståelse – her ikke som en faglig arbejdspraksis, men som et // lærende praksisfællesskab // mellem elever og med læreren som den mere vidende deltager. - Men et lærende praksisfællesskab, hvor deltagelse i det lærende fællesskab // er // læring – ikke kun i forhold til fagligt stof, men også læring af kollaborativ arbejdsform som et middel til at opnå kollektiv kognition og dermed også opøve refleksions- og relationskompetencer.

** Refleksions-, relations- og meningskompetence **
Refleksions- og relationskompetence kan især tænkes trænet qua den kollaborative arbejdsform i en wiki, hvis diskussionssider bruges mere, og hvis der skabes en større åbenhed og villighed til at kommentere og videreudvikle på andres arbejde – altså at arbejde peer-to-peer i et åbent og trygt miljø. Refleksionskompetencen handler om at se på sig selv, egne handlemønstre, tænkemåder, kriterier herfor og lign. og det vil uvægerligt blive udfordret, når man skal kommentere, redigere og bygge videre på andres arbejde, fordi mange – og også dokumenteret i denne undersøgelse – vil være blufærdige overfor at give kritik til andre. Derfor kan der arbejdes med at diskutere dette som et emne i undervisningen af typen: // Når jeg er uenig i det der står i denne artikel, skyldes det så at mine forudsætninger for at opfatte tingene anderledes er forskellige fra forfatteren af artiklen? Hvilke årsager er der til, at jeg tænker som jeg gør? Og hvilke årsager er der til, at hun tænker som hun gør? //Sidstnævnte er fremmediagttagelse og altså træning i relationskompetencen. Omvendt når man modtager kritik af sit arbejde, kan man gøre sig tilsvarende overvejelser. Meningskompetencen kan bedst trænes ved – som nævnt i tidligere afsnit om anvendelse af blogs i undervisningen – at åbne op for omverdenen som deltagere eller aktører i undervisningsforløbene eller ved at vælge emner for undervisningen, som omhandler andre systemer (fx andre brancher, lande, virksomheder), som er væsentligt forskellige fra den kultur, som eleverne typisk kender. I Wengers forståelse af praksisfællesskaber (hvor klassen her kan forstås som et lærende praksisfællesskab), er det også en væsentlig pointe, at gruppen/praksisfællesskabet skal være åbne for sin omverden for at sikre nye input og perspektiver. I denne undersøgelse var faget fremmedsprog (engelsk), og emnet var i det første forløb ”Vores USA”, som dermed gav potentiel mulighed for at træne meningskompetencen, det ene af de to hovedformål med forløbet var da også følgende: ”// It will be our collective and developing view of the USA. //// This may serve ** you ** who want to know how young Norwegians perceive the USA.” // Dette formål med forløbet kunne udvides med at diskutere indadrettet i klassen, hvorfor eleverne selv havde netop dette syn på USA, og hvordan amerikanerne opfatter sig selv og hvorfor. Der kan også tænkes samarbejde med klasser fra USA i tilsvarende forløb, som kørte et parallelt, tilsvarende forløb med at beskrive Norge, og herefter give anledning til at diskutere forskelle og ligheder på tværs af landegrænser og kulturer - og med wikien som medie for kommunikationen og dermed styrke meningskompetencen.

** Opsummering **
Wikier er oplagte i forhold til at arbejde med fælles vidensopbygning og er også det, som wikier er mest kendte for, men dette eksempel viser også andre anvendelsesformer som opbygning af et fiktivt univers. Et væsentligt opmærksomhedspunkt synes at være såvel elevers som læreres traditionelle opfattelse af arbejdsformer i undervisningssammenhæng som en individuel aktivitet frem for en kollaborativ. Wikier med diskussionssider og muligheden for at bygge videre på og ændre andres arbejde er en udfordring for den individuelle tradition, og bør derfor overvejes nøje i det didaktiske design, og det afstedkommer en særlig opgave for underviseren i dennes planlægning af undervisningsaktiviteten, således at opgaven kun kan løses kollaborativt – i det mindste så længe eleverne er utrænede i at arbejde kollaborativt. Efter nogen tids træning i at arbejde kollaborativt og en oplevelse af at kollektiv kognition kan være berigende i forhold til at arbejde individuelt, kan det tænkes, at elevernes indstilling vil ændre sig, og dermed gøre det mindre vigtigt at designe opgaverne således. Dernæst kan underviserens rolle i selve wikien være diffus, og hun bør have særligt fokus på egen rolle som den, der initierer, stimulerer, moniterer og guider elevernes arbejde, og gør brug af wikiens metafunktioner fx via wikiens diskussionsider. Ved hjælp af nøje og velovervejet didaktisk design af undervisningsforløb med wikier, synes der er være oplagte muligheder for at træne elevers refleksions-, relations- og meningskompetence, og via en kollaborativ problemløsningsmetode i det didaktiske design, kan der øjnes muligheder for at understøtte et lærende praksisfællesskab mellem eleverne og lærere.

//"Web 2.0 i formel læring" v. Kirsten 'Brohuus' Lund// //Blog: [|http://socialmedia.brohuus.dk]//